Mentalno zdravlje je "stanje blagostanja u kojem pojedinac ostvaruje svoje sposobnosti, može se nositi s normalnim životnim stresovima, može raditi produktivno i plodno, i sposoban je dati doprinos svojoj zajednici", prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji (WHO). [1] Mentalno zdravlje uključuje subjektivno blagostanje, percipiranu samoefikasnost, autonomiju, kompetenciju, međugeneracijsku ovisnost i samoaktualizaciju nečijeg intelektualnog i emocionalnog potencijala, između ostalog.[2] Iz perspektive pozitivne psihologije ili holizma, mentalno zdravlje može uključivati sposobnost pojedinca da uživa u životu i da stvori ravnotežu između životnih aktivnosti i napora da se postigne psihološka otpornost.[3] Kulturološke razlike, subjektivne procjene i suprotstavljene profesionalne teorije utiču na to kako se definira "mentalno zdravlje". [4] Neki rani znakovi koji se odnose na probleme mentalnog zdravlja su iritacija sna, nedostatak energije i razmišljanje da naudite sebi ili drugima. [5]
Žena koja sjedi na stepenicama sa polomljenim kolicima za kupovinu punom papira s lijeve strane. Oko nje je smeće, a pod izgleda prljavo i nehigijenski.
Države koje proizvode izbjeglice su mjesta društvenih previranja, građanskog rata, čak i genocida.[6] Većina izbjeglica doživljava traumu. To može biti u obliku mučenja, seksualnog napada, fragmentacije porodice i smrti voljenih osoba. [6][7]
Izbjeglice i imigranti doživljavaju psihosocijalne stresore nakon preseljenja. [8] To uključuje diskriminaciju, nedostatak ekonomske stabilnosti i socijalnu izolaciju koja uzrokuje emocionalni stres. [6][7] Za izbjeglice spajanje porodice može biti jedna od primarnih potreba za poboljšanje kvaliteta života. [6] Post-migraciona trauma je uzrok depresivnih poremećaja i psihičkog stresa za imigrante. [6][7][8]